EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
TIO MÅNADER TIDIGARE
Du gick aldrig ut i trädgården på festkvällen,
- inte ens för en minut? - Nej.
När kom du hem? Vilken väg tog du?
Minns du det?
Med Anna och Lavinia, vi gick samma väg vi kom,
från huvudgatan, den som leder till parkeringen.
Så du har aldrig varit i trädgården här, där dammarna är?
- Nej. - Hur många gånger måste hon säga det?
Jag skickar dit kriminalteknikerna imorgon.
De jobbar hela dagen, nästa dag och dagen efter det.
Så om det är nåt du vill granska om dina uttalanden,
gör det nu.
Åklagaren, jag anser att min klient var tydlig i sin beskrivning.
Låt henne bekräfta det.
Jag har redan sagt vad jag gjorde den kvällen.
Vad mer ska jag säga?
- Du glömde en sak. - Jaså?
Du ringde ett samtal kl. 00,02.
Till din pappa. Ni pratade i 58 sekunder.
Vad pratade ni om?
Jag var illa till mods på grund av Angelica.
Min far är den enda som alltid varit där för mig.
Den enda som du kan be om hjälp.
Den enda du kunde berätta för att du gjort bort dig.
- Snälla. - Hur är din far?
En sorts skyddsängel som skyddar dig
från följderna av dina handlingar?
Vi tar en paus.
Tack.
Du vet väl hur beskyddande fäder är?
Hur var din barndom med skyddsvakter?
Att växa upp i skuggan av den store domaren…
Tvingade han dig att bli åklagare?
- Linda, - Kanske efter din mammas död.
Det är nåt vi har gemensamt.
- Linda, det här är inte rätt läge. - Jo.
Är det för din fars godkännande, att leva upp till hans standard,
som du försöker lösa fallet?
Jag frågar för att jag försöker lista ut varför jag är här.
Släck den.
PROCESSEN
Här är det.
Nicola Tomei bor där.
Han bor med sin mamma och jobbar på cateringfirman
som serverade på festen på Palazzo Te den 3 mars.
Fan, det är grannen.
Ingen från polisen eller åklagarmyndigheten
förhörde eller nämnde honom. Han existerade aldrig.
Förrän nu.
Tänk om han är skyldig.
Vi ligger lågt.
Hittills är han bara en man som har bråkat med Angelica.
Enligt Silvia Orrico, förresten,
som skulle rankas trea eller fyra i VM i lögner
om hon tävlade ensam.
Vad menar du?
Att hon inte är trovärdig nog att vinna.
Vad vet vi om honom?
Jag behöver tid.
Tiden är det enda vi inte har.
Vad ska jag göra?
Jag har en idé.
Kap Verdes flygplats. Där är han, Massimo Lorenzi.
Han ska ta ett nattflyg till Rio.
Brasilien?
Vi har honom.
Vi var så nära.
Men vi vet var han är.
-Så? - De ger oss ett svar idag.
Det var bättre att ha nåt innan förhöret.
Ha så kul.
Om utlämningsbekräftelsen kommer,
vill jag veta direkt.
- Oroa dig inte. Jag fixar det. - Pratar du engelska?
- Nej! - Så?
Francesca, löser det. Andreoli, följ med mig.
DEN 2 FEBRUARI SJÄTTE FÖRHANDLINGEN
Herr Monaco, jag kallade dig som vittne
för att ta upp ett specifikt ämne:
Samtalet från din dotter kl. 00,02 den 4 mars i fjol.
Samma kväll som festen på Palazzo Te.
-Minns du det? - Visst.
Minns du vad ni pratade om?
Min dotter ville bara önska mig godnatt.
Jag sa att hon verkade ledsen.
Hon erkände det, men ville inte berätta varför.
Då kände jag ännu inte till Claudios affärer.
Berättade Linda om Angelica Petroni?
Jag sa ju det precis. Nej.
Sa hon inte: "Pappa, jag dödade henne?"
Men domaren!
- Måste jag verkligen svara? - Ja.
- Nej. - Nej, hon sa bara:
"God natt, pappa."
Hon provocerar bara vittnet.
Du är inte subtil heller, när det gynnar dig.
- Ja, men... - Låt oss gå rakt på sak.
Vad är din poäng?
Det faktum att herr Monaco kanske fick kännedom om brottet
strax efter att det hänt.
- "Kanske"? Vad? - Han kan ha agerat därefter.
Vad pratar du om?
Herr Monaco, känner du den här mannen?
- Det vet du att jag gör. - Vill du berätta vem han är?
Massimo Lorenzi, f.d. chef för mitt holdingbolag.
Och du, för att skydda ett så enormt imperiums säkerhet med...
för att nämna de viktigaste aktiviteterna:
en stor del av stadens petrokemiska verksamhet,
ett byggföretag verksamt på europeisk nivå,
och ett finansbolag.
Du har anlitat en brottsling, tidigare dömd
för utpressning och misshandel.
Jag bestämde mig för att anställa Massimo Lorenzi efter avtjänat straff.
Du ringde honom kl. 00,03, som historiken visar.
Omedelbart efter att ha pratat med din dotter.
- Vad sa du till honom? - Det gällde affärer.
Är affärer viktiga vid midnatt?
Jag sover inte mycket, så jag förväntar mig detsamma av de anställda.
Vilket sammanträffande att det nästa dag var underskott på utgiftskontot
- som Lorenzi förfogade över. - Ja, ett stort underskott.
På drygt 300 000 euro.
Och det var inget sammanträffande, för jag ringde vid midnatt
och sa att jag ogillade hans attityd
och styrde upp honom.
Sen försvann Lorenzi.
Kanske för att du sa åt honom att åka till Palazzo Te
för att kolla att din dotter, Linda Monaco,
inte hade lämnat några spår av ett möjligt mord.
Det är löjligt.
Det kanske är mer absurt att vi skulle gå på
att penningbortfallet
och Lorenzis plötsliga försvinnande inte har koppling till det samtalet.
Du kan väl fixa saker?
Som med Olivia Francioso.
Jag gjorde inget fel med fru Francioso.
- Inte? - Nej.
Jag såg till att hon fick den bästa vården
och garanterade livstids ersättning för hennes skada,
även om hon ljög när hon anklagade Linda.
För en man i min position
får familjen inte drabbas av förtal eller rättsliga förfaranden,
även om de är ogrundade.
Du mutade Olivia Francioso.
Du är en man som köper folk!
- Ännu en provokation! - Så som du köpte Massimo Lorenzi.
Jag gav honom chansen till gottgörelse. Han förrådde mitt förtroende.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Från Brasilien, sa de...
Är vi klara? Kan vi fortsätta?
Ja.
Vi pratade om ditt förtroende, som Lorenzi bröt.
Skulle du skälla ut honom om du såg honom?
Självklart.
Då skulle du vara glad om jag sa att Lorenzi är på väg hem.
Jag har också letat efter honom.
Det tog ett tag, men jag hittade honom.
Vill du veta var han är?
Säg det bara.
I Rio de Janeiro.
Vi har skickat en formell förfrågan
och idag har vi fått möjligheten att få hem honom från Brasilien.
Där du råkar ha flera fastigheter, eller hur?
Ja, jag har flera fastigheter i det landet
och även i Central- och Sydamerika.
Det är lämpliga områden att investera i just nu.
Men Brasilien har en extra fördel.
Det är sällan de lämnar ut nån.
Jaså?
Menar du att du inte visste det?
Nej. Jag har aldrig haft anledning att informera mig om det.
- Du är nervös. - Ja, det är jag.
Det vore vem som helst som blir felaktigt anklagad.
Det enda orättvisa här är det "nej" som vi just har fått från Brasilien.
Rättvisan når inte överallt,
och ibland är det lagen som begränsar det.
Därför, på grund av Brasiliens regler för utlämning,
kommer vi aldrig ha möjlighet att ta hit Massimo Lorenzi
eller prata med honom. Herr Monaco, du kan andas nu!
Hur vågar du? Jag kom inte hit för att bli förolämpad!
Herr Monaco, jag försökte återföra fakta under korsförhöret, men...
Det hjälper inte att ni tappar humöret.
Jag vet. Jag förstörde Linda.
Inget hon sa var sant.
Magistraterna borde vara opartiska, för Guds skull.
Är du fortfarande så naiv?
Jag är en lojal person.
Men om du slår till mig orättvist...
Sätt din utredare i arbete och gör det du måste.
Alla har nåt att dölja.
Vi ses.
God morgon.
Ska jag göra frukost?
Nej, jag gör det.
Tack. Tack. Tack.
Det är ingen tävling.
Men det är en för-inpackad croissant.
En "för-inpackad" croissant? Pratar du så?
Det är studierna i Florens. Du låter som Accademia della Crusca.
Förlåt. Varför? Vad säger du? "Inpackade"?
Jag säger inget. Jag äter dem!
Jag har saknat dem.
- Var maten så illa där? - Ja!
Det är problemet när man inte lagar mat.
Det var därför vår relation inte fungerade.
Ingen av oss kunde laga mat.
Vi förtjänar inte det här köket.
Och hon? Kan hon laga mat?
Så, du hamnade här till slut?
Det tog två veckor, sen började du bli svartsjuk. Nej!
Kom igen...
Jag började bli orolig.
Hördu...
Jag är ju här.
Kom igen.
Vilken idiot du är!
Det gick inte så bra med din far.
Han sa sanningen.
Sanningen?
Jag har sagt åt dig att inte oroa dig för sanningen.
Vi håller oss till vad vi kan bevisa.
Bevisen placerar dig där du inte borde ha varit.
Ute i parken...
där du aldrig har varit.
Ja.
Nån måste ha lagt den där.
Bra!
"Jag är ledsen. Tro den tilltalade, inte åklagarmyndigheten.
De har satt dit henne."
Varför har jag inte tänkt på det? En perfekt försvarsstrategi.
Hitta strategin. Det är ditt jobb.
Fotot, då?
Det är inte jag. Jag har aldrig varit där.
Vad är det med dig idag?
Du verkar plötsligt övertygad om att jag är mördaren.
Det är en tanke som inte borde oroa mig.
Det har den inte gjort förr.
Och nu har det förändrats?
Att den här gången är du här.
Och din far bad mig spela smutsigt.
Jag har alltid tänjt reglerna, men aldrig brutit dem.
Så, om jag måste ta den risken,
är det annorlunda.
Och din oskuld angår mig. Den påverkar mig, Linda.
Jag kan inte jobba så.
Om du brydde dig, som du säger, skulle du göra det.
Jag började lita på dig.
Jag började hoppas igen.
Om inte ens du tror mig, vilket hopp har jag?
Vart ska du?
Assistenten?
Jag är klar. Tack.
Hördu.
Är allt okej?
Du vet när din hjärna bara är...
- Förstelnad? - Ja.
Vid nästa förhandling, presenterar Guerra sina viktigaste bevis för rätten.
Allt kretsar kring DNA: et på cigarettfimpen.
Vi måste förgöra beviset
som placerar Linda där hon inte borde vara.
Jag har hittat andra fall
där såna bevis varit felaktiga.
Vi måste dit.
Felaktigheten i en vetenskap som alltför ofta anses bristfällig.
Jag håller med. Det är enda sättet.
Men det räcker inte,
för det är inte bara DNA. Det är även cigarettmärket.
Vi kan inte ändra på det.
Linda kan alltid säga att hon passerade den delen av parken
- när hon kom till festen. - Hon förnekade det under förhöret.
Det är värre om hon drar tillbaka nåt nu.
Ruggero?
- Vad? - "Vad?" Säg nåt.
- Misslyckad. - Va?
Jag sa nåt.
Det är inte läge för skämt. Vad tror du?
Jag håller med.
- Om vad? - Allt.
Vart ska du?
Ruggero, vi är svaga.
Vi knullade, men det ger dig inte rätt att följa mig.
Jag skiter i att vi knullade!
Lyssna. Annars blir våra ansträngningar...
Varför pluralis? Vad har du gjort?
Jag gör det nu, för att få vett i dig.
Var tyst och vänta.
Äntligen.
Det tog tid.
Jag väntade på dig av artighet, för jag har redan klargjort läget.
Nåväl...
De har varit sena med hyran två gånger.
Sen betalade de skulden.
Så hotet om vräkning från din klient är ett tråkigt skämt.
Nu går du tillbaka till kontoret, ringer honom
och ber honom ta sig i baken.
Förlåt, mamma.
Förstod du? För att Piero och Lida stannar här,
i två år, tre månader och åtta dagar, när kontraktet går ut.
Om du inte gör det här, kan du säga adjö till dina klienter.
Jag sprider ryktet, så du blir strandsatt.
Så, antingen gör du det här, eller så gör du det här.
Jag förstod inte mina val.
Det finns inget val.
Du och din falska klocka får se upp.
Vem fan har fortfarande en falsk klocka? Försvinn.
En pigg haj.
Pigghaj, pappa.
- Pigghaj. Sak samma. - Du har i varje fall förstört honom.
Vem är hon?
- Lämnade du kvar din flickvän? - Nej, hon är inte min flickvän.
Fröken, sätt dig. Ät nåt.
- Nej, vi ska gå. Vi måste jobba. - Ät nåt.
Kom igen. Låt oss skämma bort dig när du är på besök.
- Gärna. - Nylagad Gnocchi Sorrentina.
Väldigt gott.
Jag kunde inte ha önskat mig nåt bättre.
- Då så! Ta dem. - Under tiden, kan du duka.
Jag kommer med lite rödvin. "In vino veritas"!
Perfekt, eller hur?
Perfekt hur?
Kom igen.
Du ger då inte upp.
Jag menar, du är inte diskret.
Jag är hungrig.
Du är hungrig. Okej.
Låt oss upprepa en sista gång.
Du var i Palazzo Tes trädgårdar med kriminalteknikerna
och sen gick du mot dammarna.
- Och? - Och...
gjorde mitt livs vändning.
Inte för att jag var skicklig inspektör.
Det insåg jag under min tid på järnvägspolisen,
att jag skulle bli som Sherlock Holmes, Nero Wolfe...
- Han var advokat. - Så var det.
- Magnum PI. - Privatdetektiv.
Privatdeckaren är inte inblandad. Nej, frun.
Den riktiga vändpunkten var
när jag kom med "benet i munnen",
du slutade vara formell.
Det är väl bäst att inte nämna det i rätten?
Ja. Det säger vi inte.
Hur som helst, det var Linda. Med kandelabern i trädgården. Här.
Okej. Vi är klara. Åk hem, Andreoli.
Ja. Ja, jag går hem. Jag är lite trött.
Hem till min fru, som inspektör Columbo. Jag är lite som han.
Minns du det? En usling, men lysande.
God natt!
- God natt. - God natt.
Hej. Jag skulle precis gå. Behöver du mig?
Nej.
Det här är numret till en chefsläkare. Han ska vara väldigt bra.
Han kanske kan hjälpa med din syster.
Ring honom.
Tack.
- Vi ses imorgon. - Vi ses imorgon.
- Tack för middagen. - Jag betalade inte för den.
Är det därför du valde att bli advokat?
- För att fly därifrån? - Det är lite mer komplicerat.
Och du?
Varför blev du advokat?
- För att få ha kostym? - Du är rolig.
När jag tog examen, öppnade jag en studio med tre vänner.
Vi var unga, skickliga... Väl förberedda.
En dag kommer en man och berättar att han fått cancer från Monacos raffinaderi.
De har byggt om sen dess, men då var problemet verkligt.
- Minst sagt. - Ja.
Och sen, vid rättegången, hade vi god chans
att få skadestånd, men...
- vi förlorade. - Och det krossade ditt hjärta.
Nej.
Jag fick dem att förlora.
Med flit, i utbyte mot jobbet jag har idag.
Jag vet inte vad som driver dig eller vad du vill ha.
Men om du vill vinna, vet du att vi är svaga.
Och sen? Vad föreslår du?
Vi behöver nåt mer... Från nu och till rättegångens slut.
Vad är det? Är Monaco rädd att jag inte fattat budskapet?
Nej, lyssna på mig nu.
Kör.
Dr Ferrara, du är här som teknisk konsult.
Du analyserade DNA: et på cigarettfimpen vi ser.
Ja. Av märket Golden Black.
Samma märke som den tilltalade röker,
vilket även framgår av bevisen:
den periodiska inköpsordern från Linda Monaco
från tillverkaren i Storbritannien.
Det är faktiskt en väldigt sällsynt och dyr cigarett.
Dr Ferrara, var det möjligt att spåra en identitet
från DNA-analysen?
Med andra ord, vem som rökte cigaretten?
Ja, DNA: et matchar den tilltalade Linda Monacos.
Jag är klar. Tack, herr ordförande.
Advokat Barone, din tur.
- Jag släpper korsförhöret. - Vad gör du?
- Är nåt på tok? - Allt är okej.
Dr Ferrara, du kan gå. Tack.
DEN 10 FEBRUARI SJUNDE FÖRHANDLINGEN
Åklagare Guerra.
Då kallar jag chefsinspektör Andreoli att vittna,
från kriminalpolisen hos åklagaren.
- God morgon. - God morgon.
Vi går tillbaka till den 15 mars i fjol.
Vem glömmer nånsin den dagen?
Hurså?
- Giacomo! - Hej.
Vad gör du här?
Jag övervakar verksamheten.
Jag medger att jag funderade på vad jag gjorde där.
Mitt i allt det där…
Men egentligen…
- Okej. Ordna det. - Kom igen. Få det gjort.
Samma dag hade kriminalteknikerna hittat en bit av Angelica Petronis klänning
som trasslat in sig i filtret.
Och det var den dagen
som vi insåg att flickan hade dödats där
och sen kastats i en av dammarna utanför byggnaden.
Men på den plats jag passerade just då
hade kriminalteknikerna inte kollat än.
Jag kände igen det direkt.
Golden Black.
Det var cigarettmärket jag hade sett Linda Monaco röka
kvällen för förhöret.
Den tilltalade har alltid förnekat att hon gick ut i trädgården
under kvällen.
Hon påstår sig ha gått huvudvägen, den som leder till ingången,
och inte ha varit nån annanstans i trädgården.
Det här beviset, märkt av hennes DNA, visar den exakta motsatsen.
Jag är färdig.
Advokat Barone, vill du fortsätta med motförhöret?
Advokaten?
Ja, herr ordförande.
Så... enligt din historia,
hade du inte allt som krävdes för att samla in bevisen.
Du sprang mot baslägret,
det var kriminaltekniska polisfordon parkerade på boulevarden intill,
och du tog verktygslådan som innehöll allt du behövde.
- Ja. - Du varnade ingen?
Efter att ha hittat fimpen i vasen och innan du tog den?
Nej, det gjorde jag inte. Nej.
- Varför? - Varför? För att, låt säga...
att jag ville vara den som upptäckte... det här.
Du blev dagens hjälte.
Inte illa för nån som aldrig gjort en utredning i hela sitt liv.
Såvitt jag vet, jobbade du väl för järnvägspolisen?
Helt rätt.
Och där finns det inga mordfall.
Man jobbar ju inte nära kriminalteknikerna.
Nej, nej. Där...
Jag minns en gång,
då det kom ett bombhot mot ett Rom- Milano-tåg,
men det visade sig vara osant, så...
Det var den största spänningen vi upplevt!
Hur kändes det när du hittade cigarettfimpen?
Underbart. Det var ett ögonblick... Det var starka känslor.
Och trots det, var du klarsynt nog
att lämna din viktigaste upptäckt där?
Ja.
Var det nån på baslägret?
Vad menar du?
Nån som kan ha sett dig hämta verktygslådan.
Nej. Jag menar... Jag vet inte. Jag tror inte det.
Vet du inte? Tror du inte det?
Antagligen inte.
Nej, det finns faktiskt inget vittne på åklagarens lista
som kan bekräfta din handling.
Kanske för att det aldrig hände?
Vad menar du med det?
- Det är vad du hävdar. - Ja.
Svara mig.
Samlade du in bevisen på rätt sätt?
Ja.
Och du visste hur?
Vad menar du?
Kunde du det? Vet du hur man gör?
Ja, jag har sett det.
Av vem? När? Såg du det på film?
- Film? - Advokat Barone,
bevisen vi diskuterar är väldigt viktiga.
Vad är din poäng?
Det faktum att mr Andreoli ljuger.
Hur kan du säga det?
Dr Guerra har rätt. Det är en allvarlig anklagelse.
Att ljuga är värre.
Du kanske känner dig mer bekväm om vi fortsätter oss emellan?
Chefsinspektör Andreoli,
samlade du in bevisen på rätt sätt?
Med plastpåse och sterila handskar?
Svara. Jag frågar inte en andra gång.
Nej, jag tog den med händerna.
Det var bara ett ögonblick. Sen lade jag tillbaka den.
Det var bara för att kolla märket.
Kolla märket?
Ja, då hämtade jag plasthandskarna.
- Jag tog kuvertet och la i den. -Domaren, det är svårt
att fortsätta med det här motförhöret.
Jag skulle inte insinuera sånt som låter logiskt, teoretiskt...
Gör inte det, då.
Jag spekulerar bara.
Men mr Andreoli var närvarande vid förhöret med Linda Monaco.
Han kan lätt ha tagit en fimp
och placerat den där han ville.
- Men det är inte sant! - Be om ursäkt!
Till vem? Till din kollega
som ljög inför rätten
om bevisen som kan förändra allt i rättegången?
Du borde be om ursäkt.
- Advokat Barone, är du klar? - Ja, tack.
Psst.
Hej.
Jag har väntat i en halvtimme.
Jag fick skaka av mig journalister. Några nyheter?
Vi är redo med Tomei. Han slutar snart jobba.
Kom igen. Tvätta bilen. Den är skitig.
Nå?
Är du hög på kamomill? Du är långsammare än vanligt.
Jag vet att jag gjorde bort mig.
Men du var så brydd över det här, att jag inte vågade
säga dig sanningen direkt.
Om mitt misstag, menar jag.
Idag ville jag berätta allt,
men när Ventura pratade med mig...
Jag vet inte. Du såg hur han är.
Han har ett ansikte som...
Elena, säg nåt, för tystnaden...
- Du är avstängd. - Nej...
På obestämd tid. Du ger mig inget val.
Du skulle ha sagt sanningen direkt.
Kom igen, Elena. Snälla...
Det är mitt fel, som litade på dig.
Furlan vill prata med dig.
Okej.
Det är obegripligt.
De viktigaste bevisen, förstörda. Det var ditt ansvar, Elena.
Andreoli är beroende av dig. Du styr det. Du borde ha kollat.
Andreoli borde ha berättat, men...
Men vad?
Barone gick på honom. Han visste!
Perfekt. Det betyder att vi har en mullvad här.
Vad är det med dig? Du är dig inte lik längre.
Vad pratar du om?
Jag kände det från början.
Sen när du sa, "jag fortsätter." Och jag hade rätt.
Din pappa var tvungen att berätta det.
- Vad? - Att du inte mår bra.
Att du är förändrad, att du är oresonlig.
Han ringde mig. Han är orolig för din hälsa, ditt jobb...
Jag mår bra.
Han vet inget. Han kanske tänkte
på mina problem med Giovanni, men det är okej.
Det är det.
Titta på mig.
Jag mår bra.
- Hej, frun. - Hej.
Hur vågar du?
Hur vågar du ringa Furlan?
- Jag måste stoppa dig. - Du tar till alla medel, va?
Lagens väktare!
- Det borde du också vara. - Jag är hennes mamma.
Du valde bort det för länge sen.
Men jag var 18!
Jag var rädd. Stefano var också rädd.
Och du var inte där.
- Vi kunde inte ens prata om det. - Jag lät dig bestämma fritt.
Nej, du lämnade mig ensam.
Gör det nu med. Låt mig vara. Håll dig borta från mig.
Där är han.
Varsågod.
Är telefonen ren?
- Vad tror du? - Om jag frågar...
- Självklart är den ren. - Okej, svara bara.
- Du förolämpar mig. - Kära nån…
Vi kastar stenen och se hur han reagerar.
Vet du att jag är bra på accenter?
Kom igen. Kör.
- Apulien. - Vilken provins?
- Lecce. - "Daje."
- Hallå? - Jag vet vad du har gjort.
Vem är det?
Hallå?
Han flippar ur.
- Såg han mig? - Nej.
Jag har satt ut buggar överallt. Telefonen är under kontroll.
Nu får vi se.
- Jag vet inte vem han var! - Ja, men vad sa han?
Bara det, sen la han på.
Vart ska du? Kom hit!
- Mamman? - Mamma, mitt huvud värker.
Jag måste vara ensam. Jag kan inte tänka!
Och sluta gråta! Du gråter och gråter. Du kan inget annat.
Samma gamla historia.
Tomei är inblandad.
Och hans mamma vet.
Du! Bra jobbat. Ljudet är perfekt.
Tio år i polisen gav nåt.
- Fortsätt avlyssna dem, okej? - Ja.
Förresten, din apulianska accent lät snarare kalabresisk.
Känner du till accenter?
Du sa "daje".
Du lämnar alltid dörren öppen.
Det här är vi.
Det är kallt.
Du klarade det bra.
Att vara en skitstövel?
Du vann till slut, eller hur?
Och jag tror att även du gillade det.
- Du är bra på att sälja. - Jag vet.
Men det verkar som att du vill övertyga dig själv.
Nu är du en skitstövel.
Jag ville inte fly mina föräldrars restaurang.
Inte?
Det är nåt annorlunda.
Min pappa hade företag innan.
Det gick i konkurs.
Jag beklagar.
Det var inte hans fel. Det var en stämning mot staten.
Vi hade rätt, men vad spelar det för roll?
Jag såg mina desperata föräldrar,
och magistraterna brydde sig inte. De är ett kast.
De skyddar varandras arslen.
De fyller munnen med ord som "rättvisa"...
samtidigt som de lämnar en ärlig man utan ett öre.
Därför är jag advokat.
Det låter som ett bra skäl.
Hej.
Vad tänker du på?
Vad gör jag här?
Det du gör på rättegången...
Rättegångar behövs för att fixa sånt som har gått fel, eller hur?
Här är detaljerna för inbetalningskontot
och patienterna som inväntar transplantation.
Din syster står först på listan, så du behöver inte oroa dig mer.
Jag har inte frågat dig än. Hur hörde du om min syster?
Jag har hört det.
Andreoli hade väl berättat för dig om sitt misstag?
Men du sa även nåt annat i rättssalen.
Du anklagade honom för att plantera bevis.
Vi kan säga att det var mitt tillägg.
Men du räddade livet på en person som du bryr dig om.
Du kan åka hem med gott samvete.
Du lär mig hur man gör.
Från och med nu, fråga mig inget annat.
Hördu...
Har din vän dumpat dig?
Hon var inte hungrig.
Den där middagen
var första gången vi möttes
Minns du det?
Nej.
Du hade...
en mörkröd klänning med bar rygg.
Du satt bredvid Claudio.
Vet du vad jag tänkte?
"Varför han och inte jag?"
Jag har länge haft koll på dig, Linda.
På avstånd, men jag har haft koll.
Du gömde dig väl.
Märkte du aldrig det?
Jo, lite.
Och?
Jag är din advokat,
men det är meningslöst att låtsas att du är en klient som alla andra.
Och det gör dig ledsen?
Det förde mig bortom en gräns som jag inte ville överskrida.
Jag gjorde det för dig.
Undertexter: Marie Roos